![Citát Julio Cortázar](https://www.actualidadliteratura.com/wp-content/uploads/2021/12/frase-de-julio-cortazar.jpg)
Citát Julio Cortázar
Julio Cortázar byl renomovaný argentinský spisovatel, který na světové literární scéně vynikal jedinečností svých textů. Jeho originalita ho vedla ke zpracování významných básnických děl, románů, povídek, krátkých próz a různých. Na čas se jeho dílo rozcházelo s paradigmaty; cestoval s naprostou svobodou a dominancí mezi surrealismem a magickým realismem.
Ve své dlouhé kariéře, Cortazar vybudoval robustní sbírku všestranných a smysluplných knih. Ne pro nic je považován za jednoho z hlavních autorů literární fenomén známý jako „Latinskoamerický boom“. Působil také jako překladatel v Unesco a v některých nakladatelstvích. V této poslední profesi vynikají jeho práce na dílech: Edgara Allana Poea, Daniela Defoe, André Gide, Marguerite Yourcenar a Carol Dunlop.
Poetické dílo Julia Cortázara
Přítomnost (1938)
Text vyšel v roce 1938 pod pseudonymem Julio Denis. Jedná se o limitovanou edici prezentovanou Editorial El Bibliófilo. Bylo vytištěno pouze 250 výtisků, které se skládají ze 43 sonetů. V těchto básních převládal muzikál, vedle hledání harmonie a míru. Cortazar Na toto dílo nebyl hrdý, považoval ho za impulzivní a nevyzrálý čin, a tak jej odmítl znovu vydat.
V roce 1971 se spisovatel v rozhovoru s JG Santanou o díle vyjádřil takto: „Hřích mládí, který nikdo nezná a který nikomu neukazuji. Je dobře schovaný…“. Ačkoli je o této knize málo známo, některé z těchto sonetů jsou zachráněny, jeden z nich je:
"Hudba"
I
Dawn
Zdvojují noční rituály, čekají
oranžového meče - kůlna
nekonečný, oleandr na okřídleném mase –
a lilie si hrají na jaře.
Popírají - popírají sami sebe - voskové labutě
pohlazení poskytované mečem;
jdou - jdou ty - na sever nikam
plavací pěna, dokud slunce nezemře.
Vznikne unikátní modrotisková stěna.
Disk, disk! Podívej se na něj, Jacinto,
pomysli, jak kvůli tobě snížil výšku!
Hudba mraků, melopea
dát do formy pro svůj let sokl
Musí to být večerní pohřeb.
Pameos a meopas (1971)
Je to první sbírka básní vydaná pod jeho jménem, To je kompilace s několika jeho básněmi. Cortázar se zdráhal prezentovat svou poezii, ke svým skladbám v tomto žánru byl extrémně plachý a obezřetný. V tomto ohledu poznamenal: "Jsem starý básník [...] i když jsem téměř vše, co bylo napsáno v tomto řádku, po více než třicet pět let nepublikoval."
V roce 2017 Editorial Nórdica vzdala autorovi hold vydáním tohoto díla, které obsahovalo poezii, kterou psal od roku 1944 do roku 1958. Kniha je rozdělena do šesti částí —Každý se svým názvem —, které obsahují dvě až čtyři básně, mezi nimiž není žádný vztah ani datum zpracování. Navzdory výraznému rozdílu mezi každým z textů – chybějící shoda v přijímači, předmětu, jeho amplitudě či rytmu – si zachovávají svůj charakteristický styl. Toto vydání obsahovalo ilustrace Pabla Auladella. Jedna z básní je:
"Restituce"
Pokud o tvých ústech nevím nic než hlas
a z tvých prsou jen zelené nebo oranžové halenky,
jak se pochlubit tím, že tě mám
víc než ladnost stínu, který přechází nad vodou.
V paměti nosím gesta, šmrnc
jak mě to potěšilo a takhle
zůstat v sobě, se zakřiveným
spočinutí obrazu ze slonoviny.
To není velký problém, který mi zbyl.
Také názory, hněv, teorie,
jména bratrů a sester,
poštovní a telefonní adresu,
pět fotografií, parfém do vlasů,
tlak drobných ručiček, kam by to nikdo neřekl
že se přede mnou svět skrývá.
Všechno nosím bez námahy a ztrácím to kousek po kousku.
Nebudu vymýšlet zbytečnou lež věčnosti,
je lepší přecházet mosty rukama
plné tebe,
trhá mou paměť na kusy,
dávat to holubicím, věřícím
vrabci, ať vás sežerou
mezi písněmi a hlukem a máváním.
Kromě soumraku (1984)
Jde o kompilaci básní spisovatele vydaných krátce po jeho smrti. Text je odrazem vašich zájmů, vzpomínek a pocitů. Skladby jsou všestranné, kromě jeho zážitků ukazují jeho lásku k jeho dvěma městům: Buenos Aires a Paříži. V díle také vzdal hold některým básníkům, kteří poznamenali jeho existenci.
V roce 2009 představila redakce Alfaguara nové vydání této sbírky básní, která obsahoval rukopisy oprav provedených autorem. Proto byly chyby obsažené v původní knize i v dalších vydáních upraveny. Součástí této publikace je následující sonet:
"Dvojitý vynález"
Když růže, která nás hýbe
zašifrovat podmínky cesty,
když je čas na šířku
slovo sníh je vymazáno,
bude láska, která nás konečně vezme
na osobní loď,
a v této ruce bez zprávy
probudí to tvé mírné znamení.
Myslím, že jsem, protože jsem si tě vymyslel,
alchymie orla ve větru
z písku a šera,
a ty v tom bdění povzbuzuješ
stín, kterým mě osvětluješ
a zamumlal, že si mě vymyslel.
Další básně autora
"Noc"
Dnes v noci mám černé ruce, zpocené srdce
jako po boji do zapomnění s kouřovými stonožkami.
Všechno tam zůstalo, lahve, loď,
Nevím, jestli mě milovali a jestli čekali, že mě uvidí.
V novinách ležících na posteli stojí diplomatická jednání,
průzkumná sangria ho šťastně porazila ve čtyřech setech.
Tento dům v centru města obklopuje vysoký les,
Vím, cítím, že v okolí umírá slepec.
Moje žena jde nahoru a dolů po malém žebříku
jako kapitán, který nevěří hvězdám...
"Dobrý chlapec"
Nebudu vědět, jak si rozvázat boty a nechat město okusovat nohy
Nebudu se opíjet pod mosty, nebudu páchat chyby ve stylu.
Přijímám tento osud vyžehlených košil,
Do kin dorazím včas, své místo přenechám dámám.
Dlouhá porucha smyslů je pro mě špatná."Přátelé"
V tabáku, v kávě, ve víně,
na okraji noci povstávají
jako ty hlasy, které zpívají v dálce
aniž by cokoli, po cestě.Lehce bratři osudu
Dioscurios, bledé stíny, děsí mě
mouchy zvyků, drží mě
zůstat na vodě uprostřed vichřice.Mrtví mluví více, ale do ucha,
a živí jsou teplá ruka a střecha,
součet toho, co bylo získáno a co bylo ztraceno.Takže jednoho dne na lodi stínu
z tolika nepřítomnosti se mi ukrývá hrudník
tato starodávná něha, která je pojmenuje."Šťastný nový rok"
Podívej, moc nežádám
jen svou ruku, měj ji
jako malá ropucha, která takhle spokojeně spí.
Potřebuji ty dveře, které jsi mi dal
vstoupit do tvého světa, ten malý kousek
ze zeleného cukru, z veselého kola.
Nepomůžeš mi dnes večer?
Silvestr chrapotů?
Z technických důvodů nemůžete. Pak
Natáhnu to ve vzduchu, propletu každý prst,
hedvábná broskev dlaně
a zezadu ta země modrých stromů.
Tak to beru a držím, jako
kdyby na tom záleželo
hodně světa,
posloupnost čtyř ročních období,
kokrhání kohoutů, láska mužů.
Životopisné shrnutí autora
Julio Florencio Cortázar se narodil 26. srpna 1914 v jižním regionu Ixelles v Bruselu v Belgii. Jeho rodiče byli María Herminia Descotte a Julio José Cortázar, oba argentinského původu. V té době, jeho otec sloužil jako obchodní atašé na argentinské ambasádě.
Citát Julio Cortázar
Návrat do Argentiny
Když se chystala první světová válka skončit, rodině se podařilo Belgii opustit; Nejprve dorazili do Švýcarska a poté do Barcelony. Když byly Cortázarovi čtyři roky, přijel do Argentiny. Své dětství prožil v Banfieldu – jižně od Buenos Aires – spolu se svou matkou, sestrou Ofelií a tetou.
Těžké dětství
Pro Cortázara bylo jeho dětství plné smutku. Když mu bylo 6 let, utrpěl opuštění svého otce a už o něm neslyšel. Navíc trávil hodně času na lůžku, protože ho neustále trápily různé nemoci. Tato situace ho však přiblížila ke čtení. V pouhých devíti letech už četl Victora Huga, Julese Verna a Edgara Allana Poea, což způsobovalo opakující se noční můry.
Stal se z něj zvláštní mladý muž. Kromě pravidelné četby trávil hodiny studiem slovníku Little Larousse. Tato situace matku znepokojila natolik, že navštívila ředitele své školy a lékaře, aby se jich zeptala, zda je to normální chování. Oba specialisté mu doporučili minimálně půl roku vyvarovat se čtení dítěte a také se opalovat.
Malý spisovatel
Když mu bylo 10 let, napsal Cortázar kromě toho krátký román nějaké příběhy a sonety. Tato díla byla bezvadná, což způsobilo, že jeho příbuzní nevěřili, že je vyrobil on. Autor se při několika příležitostech přiznal, že mu tato situace způsobila nesmírné trápení.
studie
Navštěvoval základní školu ve škole č. 10 v Banfieldu a poté vstoupil do Mariano Acosta Normal School of Teachers. V roce 1932 promoval jako normální učitel a o tři roky později jako profesor literatury. Později se zapsal na univerzitu v Buenos Aires ke studiu filozofie. Po absolvování prvního ročníku odešel, protože se rozhodl vykonávat svou profesi, aby pomohl své matce.
Pracovní zkušenosti
Začal učit v různých městech v zemi, včetně Bolívaru a Chivilcoy. V posledně jmenovaném žil téměř šest let (1939-1944) a učil literaturu na Normální škole. V roce 1944 se přestěhoval do Mendozy a učil kurzy francouzské literatury na National University of Cuyo. V té době publikoval v časopise svůj první příběh „Čarodějnice“. Literární pošta.
O dva roky později — po triumfu peronismu — Rezignoval na svou učitelskou práci a vrátil se do Buenos Aires, kde začal pracovat v Argentinské knižní komoře. Krátce poté publikoval v časopise povídku „House take“. Letopisy z Buenos Aires —Spravuje Jorge Luis Borges —. Později představil další díla v jiných uznávaných časopisech, jako jsou: Realita, na a Journal of Classical Studies z univerzity v Cuyo.
Kvalifikace překladatele a začátek vašich publikací
V roce 1948 se Cortázar kvalifikoval jako překladatel z angličtiny a francouzštiny. Tento kurz trval tři roky, ale jemu trvalo pouhých devět měsíců. O rok později představil první báseň podepsanou jeho jménem: „Los reyes“; Kromě toho vydal svůj první román: Zábava. V roce 1951 vydal Bestiary, dílo, které sestavuje osm příběhů a dalo mu uznání v Argentině. Brzy poté se přestěhoval do Paříže kvůli neshodám s vládou prezidenta Peróna.
V roce 1953 přijal návrh Univerzity v Portoriku převést kompletní repertoár do prózy Edgara Allana Poea.. Toto dílo bylo kritiky považováno za nejlepší přepis díla amerického spisovatele.
Smrt
Po více než 30 letech života na francouzské půdě mu prezident François Mitterrand udělil státní příslušnost. V roce 1983 se spisovatel vrátil naposledy – po návratu k demokracii – do Argentiny. Krátce poté se Cortázar vrátil do Paříže, kde Zemřel 12. února 1984 na leukémii.